Ole hyvä.
- Eikö tarvitse odottaa? - Ei kiitos. Kävelen takaisin.
Georgie...
Miten saatoin unohtaa?
Olen kamalan pahoillani.
Valitse paikkasi, Billy!
Ai niin, rivin viimeistä ei voi valita.
Se on jo varattu. Valitan.
Muistan sinut. Muistan myös, että voitimme sinut.
En pelkää sinua.
Bill Denbrough DERRYN OMA MENESTYSKIRJAILIJA
- Tiedän, että näytän vanhalta. - Muistan vain sinut lapsena.
Tervetuloa kotiin, Ben.
Olisipa vain iloisempi...
Mennään ulos.
Väki on täällä jo ihan tarpeeksi vainoharhaista.
- Huomasin sen itsekin. - Nykyään sentään välitetään.
- Tai ehkä se johtuu omasta iästäni. - Tunnen itseni ihan tyhmäksi.
En muista niistä tapahtumista juuri mitään.
En edes muista, miksi palasin. Paitsi Georgen takia.
Toivottavasti kaikki ei palaa mieleesi kerralla.
- Miten sinä voit muistaa? - Pysyin täällä. Miten unohtaisin?
Katselen näitä vanhoja kulmia, joilla porukkamme pyöri.
Onnekas seitsikko.
Oho, muistin sen juuri.
Muistan muutakin. Joku meistä asui näillä kulmilla.
- Bev! - Tällä samalla kadulla.
Hänen isänsä oli köyhä vahtimestari. Tämä oli köyhä kaupunki.
Niin. Ja on edelleen.
Sinunko?
Olen poikamies. Tämä riittää minulle.
Se on siisti, ja mikä parasta, se on maksettu.
- Onko nälkä? - Soittosi vei ruokahaluni.
Varasin koko porukalle illallispöydän.
- Oletko nähnyt toisia? - En.
Luulen silti tuntevani, milloin kaikki ovat kaupungissa.
Joku ei ole vielä tullut.
- Ei niin. - Tunnetko sinäkin sen?
- Mitä se sitten onkin, se vaikuttaa. - Muistoille!
Mitä?
Ehkä tämä virkistää muistiasi.
- Hopea! - Löysin sen panttilainaamosta.
Jostain syystä ostin sen. Kumi on puhki, mutta muuten se on kunnossa.
Tämä on kuitenkin ihmeellisintä:
Ostin paikkaustarvikkeita hetken mielijohteesta-
- kolme kuukautta ennen kuin näin pyörän.
Jokin voima ohjasi meitä sinä kesänä.
En tiedä, tuliko se avuksi vai loimmeko sen. Ehkä se on tallella.
Menen vaihtamaan vaatteet.
LllKETILAA VUOKRATTAVANA
Ei sentään elokuvateatteria!
Se on kaupungin ainoa kulttuurilaitos!
LEPÄÄ RAUHASSA RICHIE TOZIER S YNTYI 1950, KUOLI 1990
- Miten voin auttaa? - Mike Hanlon?
Hän meni ulos, mutta palaa varmaan vielä.
Hyvä. Istahdan odottamaan.
Tozier, kokoa itsesi.
Näytitte tarvitsevan tätä. Se on vain vettä.
Kiitos.
Eikö hän ole liian nuori sinulle?
- Piip, piip, Richie! - En kuullut tuota. En varmasti.
Anteeksi?
Tule tänne ylös, Richie. Saat ilmapallon.
Kai sinä haluat ilmapallon?
Mikä on? Eikö yksi pallo riitä? Saat monta!
- Onko kaikki hyvin? - Viimeinen tilaisuutesi, Tozier!
Häivy ennen pimeää.
Olet liian vanha estääksesi minua. Olette kaikki liian vanhoja!
- Mike Hanlon... - Anteeksi, herra!
Onko teillä Prinssi Albertia purkissa? Päästäkää miesraukka ulos!
Sanokaa Mike Hanlonille, että menin peseytymään...
Sanokaa... Sanokaa, että tulen tapaamiseen illalla.
Häivy!
Viimeinen tilaisuus!
Häivy!
Anteeksi, rouva! Käykö jääkaappinne?
Käskekää käymään meilläkin!
Hitto soikoon! Ei mitkä tahansa kortit.
- Polkupyöräkortit. - Niistä lähtee paras ääni.
- Bill... - Näen kyllä.
Hoida sinä se Millerin juttu.
TERVETULOA Derryyn
Mitä sanoit? Pätkii. Soitan sinulle hotellista.
Pysähtyisitkö tässä?
Odota minua.
- Nyt kuolet, läski! - Sinä kuolet!
- Senkin ihrakasa! - Sinä kuolet!
Sinä olet hippa, possu!
- Älä vain kompastu. - Nähdään, possu!
- Oletko kunnossa? - Polveni!
- Onneksi sinulla oli tuo nenäliina. - Aina valmiina. Saat pitää sen.
- Kyllä tämä tästä. - Sinnittele. Pärjäät kyllä.
Ben Hanscomb!
Hauska nähdä taas!
Mitä olet puuhaillut tällä välin?
Tuskin maltamme odottaa, että liityt joukkoomme.
Olet olemassa vain ajatuksissani.
Heitä muutama kolikko.
Oletko nähnyt aaveen?
En minä sinulle mitään pahaa aikonut.
Mennään.
Siis Derry Inniin? Menettekö muistelemaan menneitä?
Siihen suuntaan. Tervehtimään haamuja menneisyydestä.
KÄÄNNY TAKAISIN
Voi helvetti. Aika tosiaan lentää.
Annapa resepti. Kuinka vanha olet?
Pian kaksitoista.
Tarpeeksi vanha. Tulehan tänne.
Tule vain.
Rauhoitu. En minä pure.
Pelkäät asioita muutenkin liikaa. Ajatellaanpa vaikka astmaasi.
- Tiedätkö, mikä on plasebo? - Minun pitää mennä.
Tämä on vettä, jossa on kamferia. Se vain maistuu lääkkeeltä.
Lääkäri on veltto. Äitisi on päättänyt, että olet sairas.
- Me olemme pahassa välikädessä. - Tuo on pelkkää valetta!
Minulla on astma!
Sir?
Saanko reseptinne?
Tämä se on poikaa, vai mitä?
Kiitos.
- Poika! Tuo minulle sikari. - Sinä et saa polttaa, isoisä.
Mr Keane?
Hei, mr Keane.
- Sikari vanhalle miehelle? - Minulla ei valitettavasti ole yhtään.
Olen Eddie Kaspbrak, Sonia Kaspbrakin poika.
Entä lakritsaa? Minä olen perso sille.
Kiitos siitä, että yrititte kertoa minulle totuuden kauan sitten.
Näytät vähän heikolta, poika.
- Täytyy tästä mennä. - Hydroksidia.
- Mitä? - H20. Vettä.
Se on vain vettä. Kuvittelet kaiken.
Te muistatte minut! Voi mr Keane...
- Mr Keane? - Lähde Derrystä, kun vielä voit.
Älkää viitsikö...
Varo, pikku Eddie. Varo, mammanpoika.
Ei sikareja. Olen aina ollut perso lakritsalle.
Anteeksi. Minun piti soittaa Marshin ovikelloa.
Ei täällä asu ketään Marshia. Ellette sitten...
- Ette kai tarkoita Alvin Marshia? - Kyllä, isääni.
On ikävä kertoa tätä, mutta isänne kuoli jo viisi vuotta sitten.
Kellossa lukee...
Siinä lukeekin Kersh. Luin, että Marsh.
Olen mrs Kersh. Tunsin isänne jotenkin.
- Tulkaa sisään. Keitän teetä. - Ei sentään.
Kylläpäs. Minä vaadin.
Katselkaa vain paikkoja. Haluaisitteko käydä siistiytymässä?
Nukahditteko te sinne? Tee on valmis!
Teetä... Se tekisi hyvää.
Olette sisustanut kauniisti. Täällä on nyt niin kodikasta.
Kiitos, neiti. Sanon kaikkia nuoria naisia neideiksi. Älkää loukkaantuko.
Juokaahan teenne, kun se on vielä lämmintä.
- Älkää huoliko, minä siivoan sen. - Ovikellossa luki kyllä Marsh.
Jos olet viisas, pakenet. Tämä päivä on kuolemaasikin pahempi.
Me leijailemme täällä.
Olen sinusta hyvin huolissani, Bevie.
Sinun on turha juosta karkuun.
Sinua ei ole olemassa!
Sanoin heti hänet tavattuani, että mies on torvi.
En pyytänyt sinua haukkumaan Billiä, Greco.
Kuinka hän kehtaa tehdä näin?
- Olet valittanut hänestä alusta asti. - Se mies ei enää tee elokuvia.
Olisitpa nähnyt hänen ilmeensä. Se oli pelottavaa.
Pikku kriisi vain lähentää toisistaan etääntyneitä puolisoita.
Tai etäännyttää lisää, jos luoja suo.
- Älä viitsi. - Tämä voi osoittautua onnenpotkuksi.
Voisinko mitenkään saada pari päivää vapaata?
Sovitaan, etten kuullut tuota.
Typerän miehesi voin korvata, mutta en sinua.
Älä kuvittelekaan lähteväsi. Olet tehnyt kovasti töitä tämän eteen.
Et varmaan halua vaarantaa uraasi tai ammatillista suhdettamme.
Saati tehdä ystävästä vihollista, joka murskaisi sinut säälimättä.
Mutta eihän meidän siitä tarvitse puhua.
Nähdään.
Ulkomaanlentojen varauksiin, kiitos. Haluaisin lipun Yhdysvaltoihin.
Anteeksi, etsin Hanlonin seuruetta.
- Eddie? - Ben?
- Missä on loput sinusta? - Poissa, mutta hyvässä muistissa.
Voi hyvänen aika.
- Richie osaisi nyt sanoa jotain. - Ben?
- Usko tai älä. - Ei voi olla totta.
- Hei, Bill! - Michael!
- Sinäkö se olet, Mike? - Kyllä vain, Heinähattu.
- Kuka haluaa juotavaa? - Minä ainakin otan.
Ryhdistäydy, mies! Se oli vain harha.
Se oli takauma. Liikaa hauskanpitoa 60-luvulla.
Teet liikaa töitä.
- Voi jestas teitä! - Nostetaan malja.
- Malja... - No niin, kaljut ja rypyt esiin!
Piip, piip, Richie!
- Hei, Ben. - Hei, kaveri. Miten menee?
Beverly!
Miten komeita vanhoja miehiä!
- Hei, kaunokainen. - Voi Richie!
- Eddie! - Juuri sinut halusinkin ottaa kiinni.
Kun näin teidät, kaikki muistot tulvivat ylitseni.
Voi Mike, mihin me olemme ryhtymässä?
Hei, Bev.
Olen todella ylpeä sinusta.
Missä on...?
- Onko kaikki hyvin? - On.
Tai ei... Minä näin tänään jotakin.
- Sama täällä. - Jestas, mitä näin kirjastossa!
- Oliko se Pennywise? - Aivan taatusti oli.
Se tekee jo työtään meissä.
- Ehkä se tarkoittaa, että hän pelkää. - Se. Se pelkää.
Voi ei! Se!
Auta meitä muistamaan, Mike.
Tee se, sillä minä en tajua, mistä te puhutte.
En muista juuri mitään. Kaikki on kuin sumun peitossa.
Ettekö te tunteneet sitä?
Oli kuin huntu olisi laskettu silmieni eteen heti, kun ylitin kunnan rajan.
- Ehkä se johtuu vedestä. - Pikemminkin viemäreistä.
Tämä on akkuhappoa, limanuljaska!
Hengitä, hyvä mies!
Kyllä tämä tästä. Taidan nyt muistaa Pennywisen.
Iso, valkoinen kaveri. Punainen nenä.
Noin 20 metriä pitkä. Suu täynnä neulanteräviä hampaita...
Voi Eddie...
Jestas. Mitä hittoa täällä tapahtuu?
Anteeksi. Muistikuva oli vain hyvin elävä.
Unohdin olleeni kasvotusten sen olion kanssa.
- Pelastit Stanin hengen. Muistatko? - Kyllä.
- Nyt muistan. - Stanista puheen ollen... Stan!
- Missä herra Suoraselkä viipyy? - Ei kai hän jättäisi tulematta?
Kyllä hän tulee.
Aloitetaan jo odotellessa. Mike, auta meitä muistamaan...
Hetkinen. Ensimmäistä kertaa tuloni jälkeen minulla on hyvä olo.
Otetaan nyt paukut ja jutellaan mukavia. Ei päästetä mörköjä sisään.
Oikean luuserin puhetta.
- Luusereiden kerholle! - Aivan. Luusereiden kerholle!
Puhuit vaimoistasi. Montako kertaa olet ollut naimisissa?
Neljä tai viisi. Kuka niitä laskee?
Kaikki naiset haluavat samaa. Älä suutu, Bev.
En, senkin surkimus. Tervetuloa keskiajalle.
- Oletko sinä naimisissa, Ben? - En. Olen vielä säästynyt.
- Entä sinä, Eddie? - Tapailen erästä upeaa naista.
- Töiltä ei vain tahdo jäädä aikaa. - Parempi haudassa kuin aviossa.
- Onko tullut perillisiä, Richie? - Ei minun tietääkseni.
- Entä sinä, Bev? - Mitä?
- Entä sinä? - Minä asun...
Ei, en ole naimisissa.
- Richie, mitä laseillesi tapahtui? - Piilolinssit.
Rikoit lasit niin usein, että sinulla pitäisi olla teippitehtaan osakkeita.
- Henry Bowers auttoi usein. - Henry Bowers!
Voi sanokaa, että hän on jäänyt junan alle!
Turha toivo. Hän on vankilassa.
- Hän tunnusti niiden lasten murhat. - Hän oli siellä viemärissäkin.
- Hän yritti tappaa Stanin. - Meidät kaikkipas.
Hänen tukkansa oli muuttunut valkeaksi.
- Hän höpötti jotain valosta. - Ja pellestä.
- Kukaan ei uskonut. - Paitsi sen, että hän tappoi lapset.
Emmekä me sanoneet sanaakaan.
Mutta tappaja oli Se. Ja me pysäytimme sen.
Luulimme pysäyttäneemme.
JUNIPER HILLSIN VANKILA PS YKIATRINEN OSASTO
Henry! Henry Bowers!
Täällä ylhäällä, välkky!
Täällä!
Autoit minua kerran. Muistatko?
Jahtasit niitä kakaroita ja sait ne melkein kiinni ennen minua.
Haluatko uuden tilaisuuden? Mene takaisin hoitamaan homma.
Palaa Derryyn ja tapa ne kaikki puolestani.
Tapa ne kaikki, Henry.
Tapa ne kaikki, tapa ne kaikki...
Hei, kaverit-
- on ollut tosi hauskaa.
- Lähden kuitenkin aamukoneella. - Et kai?
Seikkailuako sinä olet vailla?
Luuletko, että palaamme siihen painajaiseen? Rakas, en ole mukana.
Menen nukkumaan ja aamulla häivyn täältä iäksi.
- Richie... - Muistelen teitä lämmöllä.
- Me kaikki pelkäämme. - Ehkä hän on oikeassa.
Jos suunnittelette, että menisimme viemäriin...
Emme ole vielä suunnitelleet yhtään mitään.
Niin. Onko liikaa pyydetty, että kuuntelisimme hetken Mikea?
Onko kunnon yöuni liikaa pyydetty?
- Ollaan nyt kohteliaita... - Hei, älkää nyt!
Richie voi lähteä jos haluaa. Tulimme tänne lupauksemme tähden.
Piditte lupauksenne.
Tästä eteenpäin en vaadi keneltäkään mitään.
- Oikeaa puhetta. - Lasku on maksettu.
- Eihän nyt sentään! - Niin se vain on.
Mike Hanlonille! Miehelle, joka on kaiken tämän takana.
Onnenkeksissäni lukee: "Joudut hirviön kitaan. Hauskaa päivää!"
Suut suppuun.
Mitä nyt? Onko jokin hätänä?
Ystävämme sai astmakohtauksen. Hän voi jo paremmin.
Paljon paremmin. Kiitos vain.
- Oliko kaikki hyvin sitä ennen? - Mainiosti. Kiitoksia.
Minua ei oikeastaan enää nukuta.
Häivytään täältä.
Onko Urisilla? Onko Stan paikalla?
Täällä on Mike Hanlon, vanha ystävä.
Mitä me nyt teemme?
Ei mitään hätää. Saippualla tämä siivotaan.
Miksi muut eivät näe tätä?
Paha sanoa. Kysytäänpä viisaammilta. Mike?
- Michel! - Odotahan hetki. Stan?
Mike Hanlon täällä. Yritän tavoittaa Stan Urisia.
Jollei se luuseri ole jo tulossa, hän on vainaa. Me muutkin tulimme.
Tuohan sopii omien hiustesi väriin.
Onko ulkopaikkakuntalaisia?
Minä lensin juuri Losista, ja kylläpä kankut puutuivat!
On hienoa olla taas Derryn ihanassa maalaisilmassa!
Täällä on valtavasti rakkautta ilmassa!
Ota osoitteet ylös joulukortteja varten.
Rakastan tätä miestä kuin omaa veljeäni.
Hetkinen. Hänhän on veljeni!
Piip, piip, Richie! Stan?
Kiitos.
Stan on kuollut.
Hän viilsi ranteensa sen jälkeen, kun olin soittanut hänelle.
Stan näki Sen viimeiseksi sinä kesänä.
Koko kesän hän väitti, ettei sellainen ole mahdollista.
Edes pellen näkeminen ei vakuuttanut häntä.
Kunnes sinä elokuun iltapäivänä...
Näin Stanin juoksevan puiston halki, kuin jokin olisi jahdannut häntä.
- Aja, aja! - Hei Hopea! Matkaan!
Minä en nähnyt silloin mitään, mutta Stan näki.
Poljin niin lujaa, etten voinut katsoa taakse, enkä halunnutkaan.
Hän rauhoittui vasta monen tunnin kuluttua.
Hän sanoi olleensa puistossa.
Lintuja katselemassa, kunnon partiolaisen tapaan.
Hän kutsui sitä lintujen keräilemiseksi.
Stan!
Hänen ei ollut tarkoitus mennä taloon, mutta...
Se ääni vain kutsui häntä.
Stan tietysti ajatteli, että sille oli jokin järkevä selitys.
Hei?
Stanley!
Niin? Tässä olen.
Hän oli ansassa.
Hän piti lintukirjaa edessään ja alkoi luetella muistamiaan lintujen nimiä.
Peipponen, metsäkana, kuhankeittäjä...
Jalohaikara, tikka, laulurastas...
Laulurastas.
Sinä päivänä, kun menimme viemäriin, Stan näki Sen.
Kasvoista kasvoihin.
Ei pelleä, vaan sen, mitä pellen takana oli.
Hän juoksi luokseni koulussa, ja sanoi nähneensä Sen.
"Katsoin suoraan Sen sisimpään. Jonkinlainen valo..."
"Katsoin suoraan Sen valoon."
Sitten hän sanoi... Tajusin sen juuri. Hän sanoi:
"Katsoin Sen valoon ja halusin sinne."
- Tarvitsen paukun. - Samoin.
- Eiköhän täältä löydy. Ottavatko muut? - Kyllä.
- Stan! - Anteeksi, kun myöhästyin.
Keitäs täällä on? Billy-poika ainakin!
Richiekin jäi! Eipä olisi uskonut.
Nenäsi ei muuten näytä yhtään leikellyltä.
Heinähattu! Oletko vähän lihonut?
Bev, isäsi ei enää ole huolissaan sinusta. Hän pitää miehistäsi.
Mitä sinun seksielämällesi kuuluu? Onko sinulla sellaista?
Mike, keräsit kaikki paikalle, koska muuten et näkisi meitä ikinä.
Sinähän et näytä pääsevän täältä pois.
Tein sen. Olen nyt sen valossa.
Ja muuten, se pitää paikkansa: Täällä leijaillaan.
Kaikki leijuvat! Kaikki leijuvat...
Voi luoja!
Voi luoja.
En tiedä teistä, mutta minulle riittää.
En kuuntele enää vastaväitteitä. Emmekö voi vain mennä muualle?
Auttakaa keräämään tavarat.
Bill? Mikä se on?
"Hän... hän hakkaa..."
"Hän hakkaa nyrkkiä pylvääseen ja uskoo yhä aaveeseen."
Tässä vain toistetaan tätä säettä.
Äiti käski lausua sitä.
Sen piti auttaa änkytykseen.
Ei millään pahalla, mutta se ei auta.
Häivytään täältä, jooko?
Henry!
Täällä alhaalla.
Belch! Mitä sinä siellä teet?
Onko jokin hätänä, Henry?
Sillä lailla.
Sinun ei tarvitse puhua ääneen. Kuulen ajatuksesi.
- Muut eivät kuule minua. - Mitä haluat?
- Samaa kuin sinä. Haluan kostaa. - Niin.
- Kostaa. - Lähde täältä ja mene Derryyn.
Tarvitsen sinua, Henry. Me kaikki tarvitsemme.
- Eivät he voi sinulle mitään. - Niin me luulimme silloinkin.
- He vaivasivat sinua koko kesän. - Älä puhu siitä.
Hoidan heidät, jos he uskovat edes vähän. Mutta sinä olet elävä.
Sinä voit hoitaa heidät, uskoivatpa he tai eivät.
- Yksi kerrallaan. - En pääse ulos täältä.
Ikkunoissa on kalterit, ja Koontz on vahtivuorossa. Hän on pahin.
- Vihaan häntä. - Minä huolehdin hänestä.
Näytä tietä, Henry.
Näytä tietä.
Nyt riittää! Pääsi paukkuu pian...
Ei, ei, Mike!
En tarvitse tätä tavaraa.
Kiitos ajattelevaisuudestasi, mutta ei kiitos!
- Richie, sinä huudat. - Tiedän! "Piip, piip, Richie."
Puhu, Mike. Kerro jotain, mikä saa unohtamaan kirjaston tapahtumat.
Eddie, älä anna sille yliotetta. Taistele.
Näin itseni tänään.
Tämä on vain kamferia ja vettä, mutta tarvitsen sitä silti.
Jos se toimii, se riittää. Uskot siihen, ja se on tärkeintä.
Nyt varmaan jo muistatte Derryn tapahtumat 30 vuotta sitten.
Täällä tapahtui murhia ja katoamisia. Uhrit olivat lähinnä lapsia.
Kaikki pelkäsivät, mutta kukaan ei tehnyt mitään.
Kunnes me aloimme jahdata Sitä.
Me melkein tapoimme Sen.
Tytön ruumis löydetty
Henry Bowers tunnusti, ja tappaminen loppui.
Se alkoi uudestaan tasan 30 vuoden kuluttua.
Jos laskee aikaa taaksepäin 30 vuoden jaksoissa-
- törmää aina johonkin suureen onnettomuuteen Derryn historiassa.
Vuonna 1960 oli suurpalo.
Vuonna 1930 räjähdys rautaruukissa.
Vuonna 1900 Drake's Creekin verilöyly, ja niin edespäin.
Oudointa on, että 250 ihmistä katosi jäljettömiin.
Kiitos tästä valaisevasta vaikkakin hieman hyytävästä tarinasta.
Opettaja ei halunnut tietää. Sinä tiesit kaiken jo silloin.
- Ms Douglas ei halunnut tietää. - Se on tauti.
- Derryn tauti. Kukaan ei halua tietää. - Se on liian kauheaa, joten he...
- Kuin sitä ei olisi tapahtunutkaan. - Muistan erään miehen...
Mr Rossin. Hän oli etupihallaan. Olin tulossa koulusta.
Henry Bowers odotti talomme edessä.
Näin mr Rossin kadun toisella puolella.
Luulin, että hän auttaisi.
Uskomatonta, mutta hän vain kääntyi ja meni sisään.
Silloin tajusin, että tässä kaupungissa oli jotain pahasti vialla.
- Miten selvisit tilanteesta? - Isä tuli kotiin.
Kerrankin ilahduin hänen näkemisestään.
Nyt, 30 vuotta myöhemmin, murhia on taas alkanut tapahtua.
Uhreja on ainakin kuusi. Lisäksi useita ihmisiä on kadonnut.
Halusin olla varma ennen kuin ilmoitin teille.
Sain varmuuden, kun löysin jotain viimeiseltä murhapaikalta.
Luoja, sehän oli vasta eilen.
Löysin tämän.
Georgie?
Meidän yhteishengessämme on jotakin erityistä.
Löysimme toisemme sinä kesänä, ja yhdessä olimme vahvoja.
Muuten Se olisi napannut meidät yksi kerrallaan.
Onko sattumaa, ettei kellään meistä ole lapsia?
Tutustuessamme olimme kaikki luusereita.
Entä nyt?
Te kuusi lähditte pois ja menestyitte upeasti.
- Jätimme sinut tänne. - Jäit pitämään vahtia. Nolottaa.
Ei se ole kenenkään syy. Vanhempamme päättivät, kuka lähti ja kuka jäi.
- Kasvettuani jäin, koska halusin. - Ehkä jäit, koska sinun täytyi.
En tiedä, mitä aamulla tapahtuu, mutta arvostan työtäsi.
- Iltaa. Olette myöhään liikkeellä. - Kuinka kaukana Derry on?
Tästä on matkaa noin 500 metriä kaupungin rajalle.
Luojan kiitos. Olin jo vähällä nukahtaa. Olen ajanut ikuisuuden.
Joutomaan luota sillan yli ja vasemmalle.
- Siis joutomaan? - Siellähän he leikkivät lapsina.
Kiitos. Jatkan nyt matkaa.
Ettekö halua ilmapalloa, mrs Denbrough?
Ettekö halua...?
Ettekö halua sitä?
He jahtasivat minua käytävällä ja kiinni saatuaan löivät.
Opettaja löysi minut itkemästä, ja luulin, että hän auttaisi.
Sen sijaan hän pilkkasikin minua, ja silloin minulla napsahti.
Kysyin, eikö hän opettanutkin yleisurheilua.
Sanoin hänelle, että voitan vielä kaikki hänen valmennettavansa.
Voitan parhaat, ja sitten saat pyytää minulta anteeksi.
- Sillä lailla! - Ja teit sen.
Niin tein. Juoksin koko ajan. Toisinaan luulin pyörtyväni.
Kerran oksensin ja pyörryin sen jälkeen. Olin aivan puhki.
Söin salaattia kuin viimeistä päivää ja maaliskuuhun mennessä-
- olin laihtunut 30 kiloa ja kasvanut viisi senttiä.
Juostessani tunsin kuin lentäväni. Ja osallistuin kilpailuun.
Heti ensimmäisellä kerralla voitin 200 ja 400 metrin juoksut.
Pyysin opettajalta anteeksipyyntöä, ja hän löi minua.
- Ei kai? - Se oli täydellistä!
- Vedit pidemmän korren. - Ja kaikki tiesivät sen.
Sain todistukseen kunniamaininnan, ja opettaja sai lopputilin.
- Kirjoittaisit jutun muistiin. - Se on Billin heiniä.
Kirjoitan vain kauhutarinoita.
Meidän on sovittava, mitä teemme.
Voi Mikey...
Tämä on hauska leikki, mutta vaikka tekisimme minkälaiset suunnitelmat-
- ja vaikka meillä olisi taskulamput ja kypärät, häivyn aamulla.
Tehkää hyvät ihmiset samoin!
- Siivosin kerran ne jäljet. - Mitkä?
Sen veren. Siivosin kaiken vielä samana iltana.
Saadakseni yöuneni takaisin minun oli selvitettävä totuus.
Näkikö kukaan muu verta?
Mitä täällä on tapahtunut? Lhan kuin joku olisi tapettu.
Näettekö tekin sen?
Siivotaan tämä sotku.
Siihen asti olin luullut tulleeni hulluksi.
Oli outoa olla iloinen niin kamalasta asiasta.
Sinä päivänä rakastuin teihin kaikkiin.
Siivosimme yhdessä, eikä veri tullut enää takaisin.
Pian on aamu.
- Palelee. - Niin minuakin.
- Haen sinulle jotain lämmintä. - Huoneessani on shaali.
Anna avaimesi, niin haen sen. Richie, onko sinulla avainta?
Nyt tarkkana: Pysytään yhdessä.
- Mikä vain vaate käy. - Tekeekin mieli jaloitella.
- Älä mene yksin. - Tulen samalla täyttämään tämän.
Tulen mukaan.
- Hoidan Richien. - Nähdään tässä. Pitäkää ovet auki.
Hei, neekeri.
Tulin kostamaan teille kaikille.
Hyvä. Löysit sen.
Halusin olla hetken kahden. Haluan sanoa jotain.
Tukkasi on talven tulta tammikuun hehkuva hiillos
- Sydämeni palaa siinä - Se olit sinä.
Olen odottanut kauan, että saisin kiittää runoilijaa.
- Kysyitkö ensin Billiltä? - En.
Olen aina tiennyt, että se olit sinä.
Minä kai vain odotin, että olemme valmiita.
Minä olen valmis. Oletko sinä?
Voi Beverly!
Anna pusu, paksu poika!
Belch...
Mike!
- Jaksatko? - Jaksan.
- Kiireesti nyt. - Lasketaan hänet taakse.
Varovasti.
Kyytiin!
Mene jo!
Jos Mike kuolee, meitä on enää viisi.
Kuka meistä on seuraava?
Miksi Se tekee näin? Miksi Se vihaa?
Miksi Se on niin ilkeä?
Voi Ben!
Haluan kertoa jotakin. Muistathan, millainen isäni oli?
Rakastuin mieheen, jossa oli isäni inhottavimmat ominaisuudet.
Miten saatoin olla niin sokea?
Jos tajuat sen nyt, et ole enää sokea.
Onneksi olkoon. Se on ihme. Rakastuit sentään johonkuhun.
Sentään tunsit jotakin. Sekin on ihme.
Sinulla on runoilijan sydän.
Tukkasi on talven tulta
- Miksi sanoit noin? - Sinähän sen kirjoitit?
Tukkasi on talven tulta Tammikuun hehkuva hiillos...
- Ennen luulin, että se oli Bill. - Oletko se sinä vai pelle?
Mitä helvettiä tämä on? Mistä minä tiedän...
Minä tässä olen.
Sydämeni palaa siinä
- Mike selviää. - Voimmeko mennä katsomaan?
Hän on vielä vähän tokkurassa. Yksi teistä voi käydä siellä.
Mike?
Muut ovat käytävällä.
- Entä Henry? - Hän on kuollut.
- Poliisi? - Ei vielä.
Varokaa. Keneenkään ei voi luottaa.
Jos joku kysyy, tanssit pirskeissä pöydällä ja putosit.
Minun tanssitaidoillani se on jopa uskottavaa.
Mitä aiotte tehdä?
En tosiaankaan tiedä.
Katso takkini taskuun.
Hopea voi tappaa Sen.
Nämähän jäivät viemäriin.
Menit takaisin.
- Olin melko varma, että Se nukkui. - Vai melko varma?
Menitkö yksin?
Kymmenen vuotta sitten minulla meni huonosti.
Halusin Sen tappavan minut. Kompuroin pimeässä yhden päivän.
Toisen löysin heti. Se, joka osui pelleen, oli seinän halkeamassa.
Ajattelin, että saattaisimme vielä tarvita noita.
Ulos päästyäni sain jotenkin elämäni hallintaani.
Tämä oli ainoa muutos. Se tapahtui melkein yhdessä yössä.
Pelko...
Bill, jos päätät olla käyttämättä noita-
- jos lähdet, ymmärrän kyllä.
Ette kai ehdota, että jätämme ruumiin vain tuohon makaamaan?
- Juuri sitä minä ehdotan. - Minusta pitäisi soittaa poliisille.
Koko kaupunki on tavalla tai toisella jutussa mukana.
Bill on oikeassa. Meille kaikille voi tapahtua jotain kamalaa.
Hyvä on sitten. Stan on kuollut ja Mikekin melkein. Minulle riittää.
- Olen samaa mieltä. - Aiotko vain unohtaa tämän?
Olen liian vanha hirviöjahtiin. Niin on Mikekin.
- Niin oli Stankin. - Mitä mietit, Ben?
En tiedä. En kestä olla täällä enää.
Suljetaan huoneen ovi takanamme ja mietitään sitten, mitä tehdä.
Kannatan.
Poliisin mukaan viisivuotias uhri oli ollut leikkimässä kotinsa lähellä.
Vielä ei tiedetä, onko tapauksella yhteyttä muihin lasten surmiin.
Uhrin vartalo oli pahoin silvottu.
Ryöstöjen sarja askarruttaa East Endissä...
Veloittakaa korttiani ja lähettäkää kuitti.
- Samoin, kiitos. - Oli hauskaa. Heippa!
- Haluatko kyydin? - Mihin menet?
- Lentokentälle. - Me menemme myös.
Tule mukaan.
Näin juuri jotakin. En tiedä, oliko se todellista.
En tiedä, olisitteko nähneet sitä.
En voi lähteä.
Muuten tämä vainoaa minua loppuikäni.
Kunnes en enää erota elämääni ja painajaisiani.
Minulle maksetaan ihmisten pelottelemisesta.
Mutta olenkin itse ollut peloissani. Koko elämäni.
En halua enää pelätä.
Aion palata sinne.
Tällä kertaa tapan Sen.
Auttakaa minua.
Autattehan minua?
Mitään hyödyllistä ei kai tullut mukaan? Kuten konekivääriä.
Toin ainoan säästämäni esineen.
Olit loistava ampuja. Kuin luotu siihen tehtävään.
- Osuit pellen päähän, ja se särkyi. - Alta loisti valo.
Mekin näimme sen hetken ajan.
- Miten ihmeessä...? - Mike kävi hakemassa ne.
Hänelle ja Stanille.
- Onnekas seitsikko. - Olemme kaikki koolla.
Mitä hittoa? Alatteko nyt laulaa "Kumbayaa"?
Herätkää! Haistakaa ilmaa.
Täällä haisee kuolema. Ei Stanin, Miken tai Henryn, vaan meidän.
Luuserit taistelevat Sitä vastaan ja kuolevat. Tiedätte sen.
- Ei sinun ole pakko tulla. - Ei varmaan.
Minun ei ollut pakko tulla tänne eikä ole pakko tulla mukaan.
Olisi pitänyt ottaa se konekivääri.
Muistan, että näin täällä ensimmäiseksi sellaisen pampulan.
- Laukku näyttää uudelta. - Voi hyvä jumala!
- Bill? - Ei voi olla totta.
Audra! Mitä Jumalan nimessä...
Hän on täällä. Se on napannut hänet!
- Bill, odota! - Audra!
Audra...
- Bill! - Tule takaisin!
Aiotko tapattaa itsesi?
- Oletko kunnossa? - Se on minun syytäni.
Jos hän on täällä, voit auttaa häntä vain yhdellä tavalla.
Tulimme tänne vain yhdestä syystä.
Tarvitsemme apuasi.
Muuten kukaan meistä ei pääse täältä ulos!
Mennään.
Pysytään yhdessä.
- Emme taida olla enää kartalla. - Luulen, että...
Tuonne päin.
- Perillä ollaan. - Voi luoja.
Juuret kasvavat tänne sisään.
- Seinät halkesivat. - Kun Se tuli.
- Kunhan nämä eivät vain heräisi eloon. - Älä edes ajattele sellaista.
Luulen, että jokin lähestyy meitä.
- Laivani! - Georgie!
- Se on sinun syytäsi. - Voi Georgie...
Sinun syytäsi. Johdit minut ansaan, ja Se tappoi minut.
Enhän. En tiennyt.
Ei se ole Georgie. Vastusta sitä!
Se oli unessa. Sinä annoit Sen tappaa minut.
- Minä rakastin sinua. - Ei tuo ole veljesi!
Sinä et ole George.
George on kuollut. Eikä se ole minun syyni.
Tapoit veljeni, senkin paskiainen! Tule esiin.
Näyttäydy.
Tapoit pikkuveljeni ja saat maksaa siitä.
Lähtekää, kun vielä voitte!
Tämä on viimeinen tilaisuutenne.
Näyttäydy!
Typerä poika. Luulet yhä voivasi nähdä minut.
Et näe minua ikinä. Näet vain sen, mitä järkesi sallii.
Menkää nyt! Sillä jos jäätte-
- menetätte vähänkin järkenne.
Aivan kuten ne muutkin.
Ei tuota vastaan pysty taistelemaan.
Etkö tajua, mitä Mike yritti sanoa?
Se syö. Se herää 30 vuoden välein syömään.
Sen takia sen on otettava jonkinlainen fyysinen hahmo.
Se on täällä.
Jossakin täällä.
- Pystymmekö tähän? - On pakko.
Haluan ensin kertoa jotain.
- Valehtelin. - Mistä?
Sanoin, että tapailen jotakuta. Se ei pidä paikkaansa.
Itse asiassa en ole edes koskaan ollut kenenkään kanssa.
- Onko poikuutesi siis tallella? - On.
- En voi auttaa. Kiva, kun kerroit. - Anna nyt toisen puhua.
En voi rakastella ihmisen kanssa, jota en rakasta.
Enkä ole koskaan todella rakastanut ketään.
Paitsi teitä.
Älähän nyt.
Audra!
- Herran tähden, Bill! - Odota meitä.
Audra on tuolla. Haen hänet.
Pala helvetin tulessa.
Rakas Jumala...
Hän hakkaa nyrkkiä pylvääseen-
- ja uskoo yhä aaveeseen.
Se saa hänet. Bill!
Tulkaa! Meidän täytyy...
Bev! Mihin sinä menet?
Mitä minä nyt teen?
Tämä on akkuhappoa, senkin limanuljaska!
Uskon joulupukkiin.
Uskon pääsiäispupuun.
Uskon myös hammaskeijuun, mutta en usko sinuun.
Tämä on akkuhappoa. Katoa!
Hyvä Jumala, älä anna minun epäonnistua uudestaan.
Eddie?
Hyvin ammuttu, Bev.
Älä puhu. Selviät kyllä, Spagettimies.
Viimeisen kerran: Älä nimittele minua.
Tiedät, että minä...
Eddie!
Eddie...
Tämä ei ole ohi. Jos tuo palaa, kun olen seitsemänkymmentä...
- Lahdataan se. - Lopullisesti.
Audra!
Ne putoavat.
Tällaisina haluaisin muistaa meidät, jos vain voisin.
Järven rannalla, auringon laskiessa lapsuutemme ylle.
Tämä on viimeinen merkintäni. Ehdin juuri ja juuri tehdä sen.
Juuri ennen kuin sumu peitti kaikki muistoni.
Nyt kertaan asioita tämän kirjan sivuilta.
Painajainen on ohi. Poliisi puuttui asiaan vain ohimennen.
Niinhän täällä Derryssä on aina ollut.
Majakanvartijaa ei enää tarvita, joten voin jatkaa elämääni.
Richie valloittaa ihmisiä edelleen. Hän sai elokuvaroolin.
Hänen parinaan on koomikko, joka näyttää aivan Eddie Kaspbrakilta.
Ben ja Bev lähtivät yhdessä länteen.
He menivät naimisiin ja odottavat nyt lasta.
Kirous kumoutui.
Bill ja Audra ovat vielä täällä. Audran tila ei ole muuttunut.
He lähtevät tänään.
On aika lähteä.
Bill toivoi, että lepo täällä auttaisi.
Audralla ei taida olla toivoa. Hän on yksi Sen uhreista.
Sen kamalan paikan vankina hän näki Sen valon.
Bill on käynyt luonani joka päivä. Nauramme huonolle muistillemme.
Joudumme välillä jopa kysymään toistemme nimiä.
Hänen surunsa on syvä. Voisinpa tehdä jotakin.
Olisinpa voinut tehdä jotakin.
Hei Hopea! Matkaan!
Odottakaa.
Tämä pyörä pelasti kerran Stanin hengen.
Ja minun. Ajoimme niin lujaa, ettei piru pysynyt perässä.
En tiedä, pääsenkö enää niin lujaa. Pidä kiinni.
Voita Se! Voita Se, Audra!
Anna mennä!
Pidä kiinni. Kaikki on hyvin. Pidä tiukasti kiinni.